סרטו של סקוט היקס
אנתוני הופקינס
- לבבות באטלנטיס -
חבילה לרוברט גרפילד. -כן.
תחתום כאן. -תודה.
בכל זמן שהוא רוצה, העבר יכול לבוא ולפרוץ את הדלת.
ואתה לא יודע לאיפה זה הולך לקחת אותך.
כל מה שאתה יכול לעשות, זה לקוות שזה מקום שתרצה ללכת אליו.
היי, הגעתם לבית משפחת גרפילד. ג'יל והילדים נסעו לסקי.
אתם יכולים להשיג אותם בסלולרי.
אני אהיה בדרך במשך כמה ימים. אחזור ביום חמישי.
- מנהל צילום - פיאוטר סובוסינסקי
בשם נשיא ארצות הברית, וציבור האומה הגדולה,
אני מציג את הדגל הזה כאות הערכה,
למען הציבור המכובד,
על ידי בעלך, רב-סרן ג'ון סאליבן. הידוע כסולי.
היי, סולי! -היי!
בובי, החלטתי אתמול בלילה מה ארצה להיות כשאגדל. -מה זה? -קוסם.
אוציא ארנבים וחרא מתוך כובע. -ארנבים בטח יחרבנו לך בתוך הכובע.
אבל אהיה ממזר גזעי. קדימה, תודה בזה.
- מבוסס על ספרו של סטיבן קינג -
יש עוגה וקפה באולם החיילים הותיקים. כמובן שכולכם רצויים.
מר גרפילד. -מר אוליבר. -שלום.
תודה ששלחת את הכפפה. -הייתי עורך הדין של סולי כל הזמן.
לא הצלחתי להבין למה כפפת בייסבול הייתה צריכה לעבור דרך אישור צוואה.
אתה וסולי הייתם ילדים, ביחד? -כן, היינו שלושה.
אני וסולי, וילדה ששמה קרול.
קרול גרבר? -נכון.
אני מקווה שהיא תהיה פה.
לא שמעת בקשר לקרול?
לא.
אני חושש שהיא מתה.
אני נורא מצטער.
ברחוב הזה הכל התרחש.
זה לא הרבה עכשיו.
למה אנחנו תמיד מצפים שהבית ישאר כפי שהיה?
שום דבר אחר לא נשאר.
זה מצחיק איך כשאתה ילד, יום יכול להימשך לנצח.
עכשיו, כל השנים האלו נראות ממש כמו מצמוץ.
בובי? בובי-או?
הגיע הזמן להזדרז.
קום, בובי.
היי, חכו לי!
קדימה, ג'וני.
יום הולדת שמח, מר 11.
או, וואו. כרטיס ספרייה.
כרטיס ספרייה של מבוגר, בבקשה ממך.
תודה, אימא.
לא.
אתה לא חושב שרציתי להביא לך אופניים? אני לא יכולה להרשות את זה.
אתה יודע איך זה גורם לי להרגיש? אבא שלך לא עזב אותנו בדיוק אמידים.
אני אגיד לך מה הוא כן השאיר לנו. הוא השאיר לנו 3 חודשים של שכר דירה שלא שולם,
פוליסת ביטוח-חיים, שפקעה שנה לפני שהוא נפטר.
הוא השאיר ערימה די גדולה של חשבונות שלא שולמו,
שאני די הצלחתי לטפל בהם.
כי אנשים הבינו היטב את מצבנו.
מר בידרמן במשרד הוא דוגמא טובה,
אבל זה לא היה קל. הבנת את זה?
תן לי לנסח את זה ככה. אביך לא פגש אחד מבפנים שהוא לא אהב.
מה זה אחד מבפנים? לא חשוב, בובי-או.
שאני לא אתפוס אותך משחק קלפים בשביל כסף. היה לי די מזה להספיק לי לכל החיים.
קדימה כבר.
זה בטח הדייר החדש לקומה העליונה.
אני לא בוטחת באנשים שמעבירים את הדברים שלהם בשקיות נייר. זה כזה זנותי.
יש לו מזוודות. -כן, אבל הן לא תואמות, נכון?
שלום לכם. אני טד ברוטיגן.
אני אתגורר למעלה למשך זמן.
מה שלומך? אני אליזבת גרפילד. זה הבן שלי, רוברט.
נחמד להכיר אותך, מר בראטיגן. אבל, הזמן חולך ביעף. (לטינית)
זה ברוטיגן גבירתי, אבל טד יהיה בסדר מצידי.
נחמד לפגוש אותך, מר ברוטיגן. -לך עכשיו. -אני מקווה שתאהב להיות פה. -בובי!
תודה לך, רוברט.
כן.
ילד יום-הולדת!
קרול, קשה מספיק קשה להיות חבר שלך בלי שאת עושה תעלולים כאלו.
אהבת את זה. הנה.
זה הולך להיות רגשני? -אני לא יודעת.
עדיף שלא יהיה.
בדיוק כמוהם, הא? -כן, זה נהדר.
תודה. -בטח.
לא קיבלת את האופניים, נכון? -לא עניין גדול. אימא שלי לא יכולה להרשות את זה.
היא קונה שמלות חדשות, למרות זאת.
היא צריכה להראות טוב בשביל המשרד, לא? את באה?
כן. -בואי.
היי, סולי! -היי!
הוא קיבל את האופניים? -לא.
ובכן, אין לי כלום בשבילך. אבל יום הולדת שמח בכל זאת!
רגע. חכו לי!
מה זה אחד מבפנים? -משהו שקשור להימורים, לא?
פוקר. אתה מנסה לשלוף קלף אמצעי. זה טיפשי, בעיקר לפראיירים.
השכונה הזאת נהיית רעועה נורא.
אני חושב שאצטרך לעבור.
כן? -ככה אנחנו עונים לטלפון?
היי, אימא. מצטער. רק הייתי נרגש בקשר לארוחת הערב והכל.
טוב בובי, מר בידרמן מוצף, ומוכרח לעבוד עד מאוחר, וצריך שגם אני אעשה כך.
אז ארוחת ערב ליום ההולדת במושבה, מבוטלת.
בסדר, אימא.
יש שאריות במקרר, ואגיע הביתה להכניס אותך למיטה, בסדר?
ובובי, אל תשכח לסגור את מעגל הגז,
כשאתה מסיים עם התנור, בסדר?
אני יודע. -להתראות בקרוב.
ערב טוב, רוברט.
או שעליי לומר בובי?
אוה, מר ברוטיגן. היי.
זה טד.
מצטער. טד יהיה קשה בשבילי, אבל אני אנסה.
אתה יוצא מאוחר יותר?
הייתה אמורה להיות לי ארוחת ערב ליום ההולדת, עם אימא שלי.
היא הייתה צריכה להישאר בעבודה. למרות שהיא לא רצתה.
האם אתה איש עשיר אם כן?
ממתנות יום-ההולדת שלך.
זה כרטיס ספרייה?
לא, כרטיס ספרייה של מבוגר. בחיי.
כל אדוני הסיפורים של העולם מחכים לך.
אתה יודע למה היא בחרה אותו? כי הוא היה בחינם.
זה לא משנה. אל תוותר על הכרטיס הזה, בובי.
בגלל שספרים יכולים להיות זהב טהור.
אתה יודע, הגדולים, העבירו אותנו בלילות כבר מאות שנים.
תן לסופר שעה או שתיים לתפוס אותך. אם הוא לא מצליח, תקווה לטוב ותמצא מישהו אחר.
אתה חושב שאתה יכול לנסות זאת?
אם אין לי משהו אחר לעשות.
הוגן מספיק. אל תפחד.
"שתי ערים" מסתיים בעריפת ראש, כל מיני דברים נהדרים.
"אופק אבוד", "קסם ומקומות לא ידועים". אי אפשר לנצח את זה.
איפה גרת לפני שהגעת לכאן, מר.. טד?
מקום אחר שלא היה נחמד כמו זה.
אתה בובי, גרת פה הרבה זמן?
כן, אדוני. מאז שאבא שלי מת.
מתי היה היום העצוב הזה? -כשהייתי בן 5.
6 שנים, מה?
מתערב שאתה יודע הכל על מה שמתרחש ברחוב הזה.
בטח. בגלל ששום דבר קורה ברחוב הזה.
6 שנים. -זה רק מצמוץ.
יום אחד אתה תסכים.
יודע, בן ג'ונסון כינה את הזמן "הזקן.. הרמאי".
מה?
בן ג'ונסון. כינה את הזמן "הרמאי הזקן".
אני אוהב את זה.
אני חושב שגם אני. מי זה בן ג'ונסון?
הוא סופר אנגלי, הוא נפטר לפני שנים רבות.
מבריק, אבל טיפש בקשר לכסף.
ו.. נתון לנפיחות.
מה זה נפיחות?
כן, ילדים תמיד חושבים שנאדים זה מצחיק.
אולי תהיה לי עבודה בשבילך מאוחר יותר. אני צריך לחשוב על זה לפני.
באמת?
כן. אם זה יסתדר, אולי תשיג את האופניים האלו.
איך ידעת שרציתי אופניים?
כל הילדים רוצים אופניים.
היי, אימא, נתתי עוד מבט באופניים האלו.
זה "פנטום", 66 סנטימר. ממש מצויין.
לא. מושלם. מושלם יותר מתאים.
טוב, תתחיל לחסוך את האגורות האלו.
טד? זה אני.
היי, ילדון. היכנס.
תודה שעשית את מסע השחקים למעלה.
בירה שחורה, קרה כקרח מחכה לך כגמול.
כמה שיותר קר, יותר טוב.
אחד מרגיש אותם ראשון, באחורי עיני האחר.
מרגיש מה?
אחד מרגיש אותם ראשון, באחורי עיני האחר.
הנה.
היי, עשיתי כמו שאמרת.
מה. -נתתי לו כמה שעות.
אה, כן. "אופק אבוד". מה אתה חושב?
יותר טוב מ"האחים הארדי".
כן, בטח.
תגיד לי, בובי. מה דעתך להרוויח דולר בשבוע?
ברור שארצה.
האמת היא, שהעיניים שלי מתחילות לאכזב אותי,
ואם תקריא לי את עיתון " הארוויץ' " כל יום,
כותרות למיניהן, ספורט, קומיקס, מודעות דרושים,
אתן לך את הדולר האמור. מה אתה אומר, ילדון?
מה עוד?
למה אתה מתכוון?
צריך להיות יותר מאשר זה.
כן, יש.
אז מה העבודה האמיתית?
אני רוצה שתשאיר את עיניך פקוחות, זה הכל.
בשביל מה? -אנשים שפלים.
נכון, בובי.
אני משתמש במונח "שפל" בנוסח דיקנס (סופר אנגלי),
שמשמעותו מסוכן. אנשים שלא בוחלים בדבר כדי להשיג את מבוקשם.
העבודה האמיתית, פשוט תהיה,
להסתובב סביב האיזור,
ואם תראה אותם או תמצא הוכחות שהם היו כאן,
תזהיר אותי מייד, בסדר?
בסדר. ולמה הם להוטים בעבותיך?
דבר מסויים, שבמקרה יש לי. בוא נשאיר את זה ככה.
אז איך הם נראים?
ובכן, הם לובשים בגדים שחורים, כובעים שחורים.
הם בערך אלמוניים,
אבל תוכל לזהות אותם לפי המכוניות שבהם הם נוהגים.
צעקניות וראוותניות.
כשהם נעים, הם נעים בלהקות,
כמו חיות שמתקרבות לטרף.
הם מטילים צללים ארוכים.
אוה, איזה עולם.
הם לא שוטרים, נכון?
או סוכנים חשאיים?
אתה שואל אותי אם אני אדם רע, או מרגל קומוניסטי?
זה נכון שלא נגעתי באוסף הקנסות שלי,
ואם הייתה משטרת ספרייה,
הייתי בין ה-10 המבוקשים ביותר שלהם.
אבל מעולם לא שדדתי בנק, או גנבתי סוד צבאי.
אז מי הם?
הם בריונים, שתלטנים, תקרא להם איך שאתה רוצה.
הם בולדוגים, לא מרפים כשהם אחרי משהו.
כמו הדבר הזה שיש לך? -נכון.
ומה שהם רוצים זה אותי, שוב תחת שליטתם.
אז תהיה על המשמר מפניהם, כי כשהם מתקרבים הם,
הם משאירים סימנים משונים בצופן,
במקומות בולטים, כמו עמודי טלפון,
בצורת כרזות והודעות על חיות-מחמד וכלבים אבודים.
אם הייתי יודע מה הם יעשו הם לא היו תופסים אותי, אבל אני לא יודע.
מה עליי לעשות כשאראה אותם? -תרוץ כאילו הגיהינום היה מאחוריך, ותגיד לי מה ראית.
אתה זוכר כשנפגשנו לפני שבוע ושאלתי אותך מה קורה כאן בסביבה?
בטח. -בגלל זה אתה האיש שלי, ילדון.
אל תדאג, טד. לא אתן לשדים לתפוס אותך.
בובי, אתה שם למעלה? -אל תדאג, היא לא יכולה לדעת על מה אתה חושב.
אתה חושב שהיא יכולה, וזה כוחה עליך, וזה כוח של אם.
גברת גרפילד.
ובכן, זה מאוד נוח כאן.
אימא, טד.. אני מתכוון, מר ברוטיגן,
הוא הולך לשלם לי דולר לשבוע רק לקרוא לו את העיתונים כל יום.
ובכן, זה מאוד נדיב.
אתה תמיד מבקש מילדים צעירים לקרוא בשבילך את העיתונים, מר בראטיגן?
זה ברוטיגן, גבירתי.
וכן, אני זקוק שמישהו יעשה זאת.
העיניים שלי הן לא מה שהיו, מאז שיצאתי לגמלאות.
ומה עשית לפני זה?
עבדתי בצפון. במקומות שונים.
ובכן, בוא בובי. זמן וגיאות אינם מחכים לאיש.
להתראות, מר ברוטיגן. -בובי.
אימא, תנחשי מה מר ברוטיגן...
משהו לא נראה לי הגיוני. -מה?
למה אדם בגילו ירצה לבלות את כל הזמן הזה עם ילד?
אני לא יודע.
אבל מה שאני כן יודע זה שהוא אמר שאני בטח ילד בר-מזל,
שיש לי אימא, שבאמת נותנת לי
כרטיס-ספרייה של מבוגר ליום הולדתי.
אני לא יודעת. אני בוטחת בו
כשם שהייתי יכולה.. להטיל פסנתר.
בדיוק, תקלקלי את זה בשבילי. את בכלל לא רוצה שאשיג את האופניים האלה.
אני כן, אני כן, והלוואי שיכולתי להשיג אותם בשבילך בעצמי,
אבל אביך לא בדיוק עזב אותנו אמידים, אתה יודע.
זה רק קריאה.
בסדר, זה לא יזיק.
כן, כן, כן!
אבל רק במרפסת, תזכור, באוויר הצח.
בסדר.
להתראות, בובי. -להתראות, קרול.
מצטער שאיחרתי, טד. שכחתי מה השעה.
זה בסדר.
כולנו השבויים של הזמן, בני ערובה לנצח.
בן ג'ונסון?
לא, בוריס פסטרנק. (משורר רוסי - "דוקטור ז'יווגו")
הוא היה רוסי. ללא חשיבות, נדמה לי.
אז מה קורה בעולם הגדול? משהו גס, אני מניח.
"סגן הנשיא, ריצ'רד מ. ניקסון,
"לאחר שניצח במועמדות הרפובלקנית לנשיאות
"בהצבעה הראשונה, מתייעץ עם הנרי קאבוט לודג'...
אנחנו הולכים לאכול גלידה, רוצה לבוא? -לא יכול. מרוויח את הפרנסה היומית שלי.
צהריים טובים, גברת גרבר. קרול. -היי, טד.
מעולם אף פעם לא ראיתי, ילדה מיוחדת כמו קרול גרבר.
יש מיליונים.
באמת?
נישקת אותה כבר? -איכס.
אתה תנשק, אני מבטיח לך. -תתרחק.
אתה תעשה. וזאת תהיה הנשיקה שעל פיה כל האחרות בחייך,
יישפטו.
ותבקש לעוד.
סיימת?
כן. קדימה, קרא לי. תמשיך.
חזור הנה ועשה את עבודתך. -בסדר.
אבל אתה תנשק אותה.
או, אלוהים!
יופי.
תיכנס! תיכנס, בובי!
קדימה. קדימה, סולי.
סולי!
"אף.בי.איי מכריזה על אמצעים חדשים ללחימה במתנחלים קומוניסטים."
היי, בובי. -כן?
אם תשיג את "פלאש גורדון" אל תשכח לומר לי מה דייל ארדון לבשה.
מה יש לך איתה?
אם אתה חייב לדעת, כשהייתי צעיר יותר חשבתי שהיא הייתה משהו משהו.
טוב, לפני קומיקס יש לנו ספורט. בייסבול.
"מורי וויליס בדרך לשבור את שיאו של טאי קוב."
ראיתי את קוב.
אבא שלי ראה את בייב רות. הוא ראה אותו מכוון לריצת-הבית.
נגד ה"קאבס". הוא סיפר לי הכל על זה.
הוא סיפר לך על משחק השיבה של נגורסקי?
אני יודע שהוא ראה את זה. היית שם?
כן. -אתה ואבא שלי הייתם באותו מקום.
אתה יודע על ברונקו נגורסקי, כן?
הוא הגיבור של אבא שלי, זה הכל.
שחקן הפוטבול הגדול ביותר שאי פעם חי. אחרי הקולג', הוא הגיע לשיקגו,
שיחק 8 שנים בשביל ה"ברס", עשה אותם אלופים.
ואז הוא פרש. כשהוא היה זקן, 6 שנים בגמלאות,
ה"ברס" החזירו אותו חזרה כמחליף.
במשחק האחרון של העונה, הם שיחקו נגד "הקרדינלס" מקצה העיר.
אויבים מושבעים.
ה"ברס" היו צריכים לנצח את ה"קרדינלס" כדי לזכות באליפות.
נגורסקי לא היה אמור לשחק. מגן שלישי.
ואז במחצית הראשונה, המתחיל נפל.
במחצית השנייה הייתה ערימה. -אוי, לא.
אם אביך היה כאן ומספר לך את זה, הוא היה אומר שהוא פחד, בובי,
הוא היה נורא מפוחד. -אבל למה? נגורסקי היה במשחק.
גם אני פחדתי. כולנו פחדנו.
רצינו נס, אתה מבין בובי,
רצינו אותו כמו שהוא היה פעם, ברונקו נגורסקי הישן.
רצינו אותו כמו שהוא היה, כמו בימים ההם.
הוא שיחק טוב, טד? כי אני מתכוון, אני לא רוצה לשמוע את זה, אם הוא לא.
ובכן, הקוורטרבק נתן לו את הכדור,
ונגורסקי רץ לאט עד לקו,
וה"קרדינלס" מחצו אותו.
אבל בדרך כלשהי..
איכשהו, הוא השיג כמה יארדים.
במהלך הבא, אותו דבר, ואותו הדבר במהלך שאחריו.
הם פשוט, המשיכו לתת את הכדור לקשיש,
וה"ברס" התחילו להתקדם מטה במגרש, 5 יארדים, 10 יארדים. שבעה נוספים.
אם הוא רק יכל להבקיע בשבילנו, יכולנו לנצח, יכולנו להיות אלופים שוב.
תמשיך, טד! אתה לא יכול להפסיק!
טד!
נו, אני חייב לדעת מה קרה.
קדימה.
אתה יודע מה אביך עשה בדיוק אז, בובי?
לא לא, כן. מה אבי עשה?
הוא קפץ על רגליו. הוא צעק, כולנו צעקנו, כי לא יכולנו להאמין למה שהתרחש על המגרש.
אלוהים. מה זה היה? תמשיך.
זה היה הנס שלנו, אתה מבין. כי הוא זחל.
ברונקו נגורסקי זחל לעבר קו השער,
והם פשוט הערימו הכל עליו, עשו הכל כדי לעצור אותו.
אבל שום דבר לא יכל לעצור אותו.
כן, נכון בובי. לא ביום ההוא.
לא כשאביך ואני ראינו את הנס.
כשהאיש הזקן הביא אותנו לניצחון.
הוא הבקיע. הוא הבקיע בשבילנו.
היינו אלופים שוב.
ידעתי שהוא יצליח.
כן, ואז הוא נעלם שוב. בחזרה לצפון, מאיפה שהגיע.
ברונקו נגורסקי.
בובי? בובי-או!
טד? -כן.
טוב, אני יודע שהאנשים השפלים לא קיימים,
אבל אם כמה מהם היו נוהגים פה בסביבה,
והשלטים היו מתחילים להופיע על עמודי הטלפון...
טוב, שנינו יודעים שזה לא יכול לקרות.
אבל אם זה כן,
היית צריך לעזוב?
כן, זה לא יהיה בטוח בשבילי כאן, ילדון.
והבעת משאלה לא יכולה לעצור את זה.
בובי!
בובי, טד הזה שלך,
הוא אמר לך מאיפה הוא בא?
מקום לא נחמד כמו פה, אני חושב שהוא אמר.
ובכן, זה לא מגלה הרבה, נכון?
עוד משהו? -לא.
בובי?
האם הוא... -מה.
כלום.
רק תבטיח שתספר לי אם משהו מוזר קורה, טוב?
הלו?
היי.
הבטחת.
אני באמת צריכה את ה...
מי זה?
כלום, מותק. רק טעות במספר.
בן זונה!
אני יודעת שזה אתה, בובי. -אימא שלך אומרת שהיא כמעט מוכנה.
מעולה. אתה חושב שטד ירצה לבוא? ליריד?
אתה לא חושב שהוא רוצה שיזמינו אותו? -אני חושב.
אתה תעשה את זה, אני אקרא לסולי. -בסדר.
היי, איך זה לקבל מכות מבת? -היי, לא הוגן.
מר בידרמן צריך שאבוא. -ביום שבת?
ובכן, חלק מהאנשים צריכים לעבוד בשביל הכסף שלהם. -אימא. -מה? -הבטחת.
מותק, אלו רק "קולים", בובי-או. (סיגריות מנטה) תקרא את הפרסום:
"קולים. הם מרעננים את הגרון." הם בקושי סיגריות בכלל.
אימא. -מה?
אני יכול בבקשה לקבל קצת כסף למתקנים ולשאר?
אתה לא מפסיק, נכון? מותק, אתה לא מרוויח את הכסף שלך עכשיו?
כן, אבל זה בשביל האופניים.
אם אתה רוצה לבזבז אותו ברכיבה על ה"לולאה האנכית" עם החברה שלך, זה העסק שלך.
טד? זה אני. אתה רוצה לבוא ליריד?
טד?
הכל בסדר?
טד, התעורר.
טד, אתה צריך לעזור לי.
טד, אני לא יודע מה לעשות.
הם נעים מערבה עכשיו.
מי? אלוהים, טד, בבקשה.
הם נעים מערבה עכשיו, אבל הם עלולים לחזור.
טד, בבקשה. אתה לא יכול למות לי.
בבקשה...
או, אלוהים.
מה קרה הרגע?
נרדמתי שוב, כן?
אתה מתכוון, כמו המקרר? -כן.
לא, הרבה יותר גרוע.
חשבתי שנכנסת להתקף, או משהו.
לא, זה בסדר, בובי.
אבל אם זה יקרה שוב, עדיף שלא תיגע בי.
אף אחד לא צריך לגעת בי, זה הכל.
מצטער.
זה בטוח להשאיר אותך לבד? -כן.
זה בסדר.
טוב.
גברת גרבר לוקחת אותנו ליריד.
קרול ואני חשבנו שאולי תרצה להצטרף.
תודה לך בובי, אבל אני חושב שעכשיו, זה לא כדאי.
בסדר. -בסדר.
הסיגריות נמצאות על השולחן.
תודה, ילדון.
מה מצחיק?
לך עכשיו, תיהנה. אל תיפול ממשהו.
כן, ההוא.
לא!
כן!
איך אתה הולך לקרוא לו? -מה השם שלו?
בסדר. התקדמו לפה, התקדמו! היי, מי מרגיש בר-מזל?
תמצאו את מלכת הלבבות וזכו בקצת כסף.
בבקשה, רק פעם אחת.
בקלי קלות רבה ביותר.
כל שעליכם לעשות הוא למצוא את מלכת הלבבות.
הנה. הניחו את הימורכם. אעשה זאת שוב. -רק רבע דולר אחד. כן, רבע דולר אחד, זהו.
רואים, נסיך.
יש לנו את המלך, ויש לנו את המלכה. רק תגידו לי איפה הגברת נוחתת.
העושר ממתין לכם. -ההוא שם.
כן! -גאוני.
אמרתי לך. -רגע. אכפיל ואוסיף חצי דולר.
בסדר.
ההוא שם.
שובר את הלב. בסדר ילדים, זה מספיק.
גברת גרבר, אני יכול לנצח אותו. אני יכול לעקוב אחר המהלכים שלו. -עדיף שאוותר כבר.
רק רבע דולר אחד. -אחד, בסדר.
מטה ומעלה, מסביב. פנים וחוץ, כל הסיבוב.
עכשיו הם חזרו,
זה ליד זה.
תגיד לי, אדוני. איפה היא מתחבאת.
זה האחד שמימין.
לא, זה האחד משמאל, בדיוק שם. זה התינוק שלי, בדיוק שם.
בסדר חבורה, זה מספיק. -הנה היא מתחבאת.
היי, בובי צדק. -פלא מתהלך בקרבנו.
למה שלא שתזכה בכסף של כולם בחזרה? -אני יכול, אבל אני לא אמור לשחק בקלפים בשביל כסף, אז...
ילד גאוותן.
אומר שהוא יכול לזכות, אבל מפחד לגבות את גאוותו.
בובי, אני יכול לזכות בכסף שלי בחזרה. נו, תנצח אותו בשבילי.
לא. אני לא רוצה שתעשה את זה, מותק. אימא שלך לא תהיה מרוצה.
אימא שלי אף פעם לא מרוצה. בסדר, זה כל מה שיש לי.
זה המהלך שהדהים את השיך הערבי. הביטו.
זה בדיוק כאן, באמצע.
זה נכון! -יפה, בובי.
זה היה רק ניחוש מוצלח, אדוני.
למה שלא תכפיל את הימורך. ככה כולם יוכלו ללכת הביתה שמחים.
טוב.
המהלך הבא, הוא 5 שנים מחיי.
האחד הזה פה.
אף אחד מעולם לא ניצח את הערבוב הזה.
ובכן, אדוני, האם זה או לא זה?
כן, זהו זה! -יפה, בובי. -בסדר.
זה היה מקרי. -תהיה בטוח שזה היה מקרי.
עכשיו עוף מפה, ילד.
בסדר, חבורה, בואו נלך. זה מספיק. בוא, בובי.
התקדמו לכאן! היה לנו זוכה כאן!
זה קל ככל שיכול להיות. בקלי קלות רבה ביותר!
כן, כן.
אל תפחדי.
כשהתנדנדנו, פחדתי שאנחנו משתחררים ונופלים למותנו.
אנחנו הכי בטוחים שניתן להיות.
מה אתה חושב שאתה עושה?
ובכן, חשבתי שרצית שאעשה את זה.
פשוט לא ציפיתי לזה, זה הכל.
בסדר.
בובי, עשה את זה שוב. -כדאי שלא. את תספרי.
לא, זה יהיה הסוד שלנו. מהר, לפני שנתחיל לרדת.
בובי, אני מתה פה.
תודה לך, בובי. זה היה פשוט הדבר הנחמד ביותר.
וזאת תהיה הנשיקה שעל פיה כל האחרות בחיינו יישפטו.
מה?
לא יודע. נשמע טוב יותר כשטד אמר את זה.
ידעת, נכון, איפה מלכת הלבבות הייתה?
כאילו שיכולתי לדעת כל מה שהתרחש בראש שלו.
אז כל מחשבה שהייתה לו, ידעתי אותה, והוא לא יכל לעבוד עליי.
אתה יכול לדעת מה קורה בראש של סולי?
הראש של סולי תמיד ריק.
באמת? אולי אני חושב על, לקנות כפפה חדשה לשנה הבאה.
באמת? ומה עם הכפפה הזאת?
אתה באמת רוצה אותה? -אתה צוחק? אני אוהב את הכפפה הזאת.
אז בובי גרפילד, היא שלך. -באמת?
אשאיר אותה לך בצוואה שלי.
סולי, אתה פשוט אוהב לעשות את זה. -עבדתי עליך שוב.
את יודעת, כשאת צעירה,
יש לך רגעים של שמחה כזאת,
את חושבת שאתה גרה במקום שהוא קסום,
כמו שאטלנטיס כנראה הייתה.
קרול, אני חייב לך 75 דולר, וזה תורך. -בסדר.
הנה, תחזירי לי 25. -עשרים וחמש.
הנה, 22. -בסדר. לא, לא.
-לא, רגע. -או, כן.
ואז אנו גודלים,
ולבבותינו נשברים לשניים.
-כן! זה שלי! -רגע, לא!
-מה? לא, זה שייך לי, לי. -לא, זה שייך לו.
ס-ו-ל-י
בוא. -חכי.
מה זה?
מעניין מה זה אומר. את לא חושבת כך?
זה אומר שמישהו איבד את חיית המחמד שלו, טיפש. קדימה.
כן, אבל אולי זה צופן סודי למשהו.
צופן סודי? על מה אתה מדבר?
היי, מתרומם. אני אקח את זה. -אני לא מתרומם!
אל תדבר איתם! -איך הציצים שלך מתקדמים, תינוקת גרבר?
לכו מכאן! -תתבגר, הארי דולן!
"הפרש הבודד".
קדימה, סילבר! -בובי-או, איך היה בבית הספר?
טוב. -בחיים לא תנחש.
דון.. מר בידרמן, הזמין אותי לסמינר,
בסוף השבוע, בפרובידנס. "נדל"ן בשנות ה-60".
מר קושמן ומר דין הולכים גם, אבל הודהמתי שהוא ביקש ממני.
בובי.
בובי, רציתי להיות סוכנת כבר זמן רב, זאת הזדמנות גדולה בשבילי.
נהדר, מתי זה?
שישי אחר-הצהריים. זה רק לשתי לילות.
אתה לא יכול להישאר בבית של החברה שלך. -היא לא החברה שלי.
לא משנה. אתה לא יכול להישאר שם, מסיבות ברורות,
אז אני הולכת לבקש מאמו של סולי ג'ון להשגיח עליך.
זה לא יעבוד.
אבל זה חייב לעבוד.
הם הולכים לבקר את סבתו.
זה המזל שלי. פשוט המזל הרקוב שלי.
בובי, למה שלא תבקש מחברך לרדת, לכוס תה נחמדה?
בסדר.
אני מצטער גברת גרפילד, אבל לא.
אני לא בייביסיטר נאות לבובי.
אבל מעולם לא הוזמנתי לסמינר אמיתי.
תוכל לישון על הספה הנפתחת, שהיא כה נוחה, ושניכם תוכלו ללכת למסעדה,
ואולי אפילו תלכו לסרט.
אני אגיד לך מה. אם בובי רוצה אותי, אני אסכים.
בובי?
למה לך יש את כל הכיף?
אתה לא רוצה שאשפר את עצמי?
כן, אבל מה איתי? אני אף פעם לא משיג את מה שאני רוצה.
ובכן, מי יודע?
אולי מר בידרמן ייתן לי העלאה במשכורת אחרי זה, ומי יודע מה אוכל להרשות לעצמי אז?
אני חושב, אם זה רק סוף שבוע.
תודה לך. -טוב.
שמעת על דבר כמו פרטיות? -מצטער.
רגע, אתה לא יכול פשוט ללכת.
אז מה לעשות? -תגיד לי איך אני נראית?
את נראית כמו אימא שלי.
השמלה, השמלה.
וואו!
תהיה מלאך.
אני משער שזה בטח עלה טון. -אל תתחיל עם זה, אדוני.
"ולפי דעת הכתב הזה,
"הקרב בין האייווד ואלביני יכול להכתים תקליט מעולה."
הייתי תומך ב"הוליווד האייווד" בכל יום.
טד, אתה מקשיב?
חושיהם הולכים ומתחדדים.
היי. ילדון, אתה צעיר מכדי לעשן.
אז כמה זמן הפעם?
שובר שיאים על שמאל ועל ימין.
טוב, הם מתקרבים.
ובכן, הם עושים עבודה טובה להתחבא ממני.
לא ראיתי אחד יחיד עדיין. -טוב.
טעיתי כבר בעבר.
אז תמשיך לספר על הקרב.
בסדר. אז, האיש הזקן הזה, אלביני,
הוא הולך להתמודד נגד "הוליווד האייווד" מחר בלילה בניו-יורק.
נראה שאלביני הולך להימחץ. -בהחלט נראה כך.
טוב, אולי אניח הימור.
אולי ניקח מונית לברידג'פורט, לאחר שאימך תעזוב.
נלך לאכול משהו. נצפה בסרט.
שמעת על "כפר הארורים"?
מסופר על ילדים קטנים מרושעים, שמשתלטים על ידי חייזרים.
הנה.
מה נשמע?
אוי, לא. האופניים שלך.
חכה כאן, בובי.
תודה לך.
היי, תינוקת גרבר!
עדיין עם המתרומם הקטן שלך? -כן.
לא איכפת לי. בואי נלך הביתה.
לאן אתה חושב שאתה הולך? -זה לא מצחיק!
אנחנו חושבים שזה מצחיק נורא, תינוקת גרבר.
היי, תרפה ממנה!
הבחור הקטן גיבור.
עצור אותי, מתרומם. תהיה גבר.
שאלתי אותך איך מתקדמים הציצים שלך.
אני רוצה להרגיש בעצמי.
התרחק ממני!
עזוב אותה!
היא רק תינוקת גרבר.
נבל. -היי, חבר'ה.
בואו נרביץ לתמהוני הזה. -כן.
טד, לך הביתה. -כולנו הולכים הביתה, בובי.
מי זה? הסנדק המתרומם שלך?
ריצ'י אורורק, ווילי שרמן, והארי דולין.
השלישייה הטמאה של סנט-גייבס.
איך אתה יודע את השמות שלנו?
אם הייתי במקומך, בן, הייתי בא לפה ומגלה מה שאני באמת יודע.
אתה הולך להתנצל לפני קרול ובובי.
אני לא חושב כך. -שאגיד לך למה אתה הולך להתנצל?
בגלל שאני יודע את הסוד האפל שלך.
ואני אספר לעולם. -אין לי שום סוד.
אתה אוהב לקרוא לאחרים תמהוני, ומתרומם, ומילים כאלו.
תביט לתוך עיניי, הארי דולין.
תגיד לי מה אתה רואה.
תגיד לי אם אתה רואה מישהו לבוש בבגדים של אימא שלך, כשהוא חושב שאין מי שמסתכל.
אספר לכל העולם הרחב.
עכשיו תגיד, "אני מצטער, קרול".
אני באמת מצטער קרול.
מה האיש הזקן אמר? -כן, מה הוא אמר?
כלום.
תודה לך, אדון טוב-לב.
מה אמרת לו?
רק שיחה אינטלקטואלית בין גברים עם רצון טוב.
טד? -כן, קרול המתוקה?
אתה אדם מאוד מוזר. -אל תגלי לאף אחד.
בסדר, בואו נלך, קדימה!
בואו, תתיישבו.
הכדור אצל סולי!
או, לא! -גול!
היי, תקרא לכלב.
והנה אנחנו הולכים. -ביי!
שיהיה לכם טיול טוב.
בחיי, האנשים השפלים.
היי, בחור, איפה האישה הקטנה?
הנה הוא, בדיוק בזמן. תן לי נשיקה קטנה.
קח את התיקים, יקירי.
אחר-צהריים טובים. -ובכן, את נראית נהדר.
מה שלומך? -בסדר.
הנה, אני אקח את זה. -תודה לך.
צריך עזרה עם אלו, בחור? -לא.
ילד מאוד מועיל שם.
הוא ילד טוב.
אני בטוח שהוא כך.
איזה יום יפה. -כן, זה באמת כך.
מר קושמן, מר דין. -היי, ליז.
יום טוב לנסיעה. -כן, נכון?
נשים.
תמיד חייבות להביא את כל החווה. נכון?
טוב, אתה יודע מה אומרים.
אי אפשר לחיות איתן, אי אפשר לחיות בלעדיהן, אי אפשר לירות בהן..
מחוץ למונטנה.
אל תעשה משהו שאני לא הייתי עושה, בחור.
אבל אם אתה עושה, תקרא לו אחרי שמי.
אני בוטח בו כשם שאני יכול להטיל פסנתר.
כן, אני דואג לאימא שלי.
אני דואג בקשר לכולנו.
זה היה כל כך מפחיד. -אני יודעת!
מה נעשה עכשיו? -אכלת מספיק?
אתה צוחק? אחרי הנקניקיות ההן?
אז, איך קוראים לחלק הזה של העיר?
שמעתי שהתייחסו לזה כ"שם למטה".
תבין, לכל עיר יש מקום שבו..
שם משפחתך לא משנה.
ויין מגיע בשקיות מנייר, ואתה יכול לקנות כמעט כל מה שאתה רוצה.
אם יש לך כסף בכיס, זאת אומרת.
היי, בוא.
תישאר קרוב. -אל תדאג בקשר לזה.
אני לא צריך להביא אותך למקום כזה, אבל אני לא יכול להשאיר אותך כאן בחוץ, אז,
בוא ניכנס.
"הוליווד האייווד" נגד אדי אלביני. מחר בלילה, העיר ניו-יורק.
יש לי כסף לשרוף.
מה אתה אומר?
אף לא צעד אחד.
שומר היטב על הבטחתו, תראו איך הוא חובט בפריאון.
היי, ילד.
איך קוראים לך?
בובי. בובי גרפילד.
היית כאן פעם?
לא, גבירתי.
אתה נראה די מוכר.
היכרתי את אבא שלך, אולי?
אבא שלי מת. הוא נפטר לפני שנים.
קראו לו בובי גם?
בובי גרפילד. כן, גבירתי.
הוא בדיוק כמוני.
כן, הוא היה לקוח טוב.
חיבבתי אותו.
כן, הוא נהג..
לעצור לבירה מפעם לפעם..
למשל בימי שני, כשממש מת פה,
וכהרף עין, כולנו צחקנו.
כן, שום עצם רעה בגוף שלו.
הוא היה נדיב גם.
אין ממש הרבה כאלו כאן.
הוא לעולם לא יקנה לשיכור משקה, אתה יודע, הערצתי את זה.
והוא גם לא פגש אחד מבפנים שהוא לא אהב.
מי אמר לך את זה?
אני זוכרת את המפסידים הגדולים.
וכמה לילות הוא יצא מפה..
עם קצת יותר ממה שהוא בא.
כן, הוא היה חתיכת שחקן קלפים, בובי היה.
תשמור את זה, אם אתה רוצה.
הוא נראה טוב, אתה לא חושב?
יש לך לצפות בשביל זה.
יש לך חברה?
כן, גבירתי.
יפה?
כן, גבירתי. שמה קרול.
היא ממש משהו-משהו.
היא מה?
בוא נלך, שותף, המונית מחכה.
טד, תקשיב, אבא שלי הגיע לכאן. -כן? -והוא לא הפסיד את כל הכסף שלנו,
והוא היה נדיב, והיה מצחיק, ואנשים אהבו אותו.
טוב. -זה לא משהו?
מזלנו שנכנסנו לפה, בהחלט.
כן, זה באמת דבר נהדר.
אז על כמה הימרת? -כל מה שיש לי. 200 דולר, על אלביני.
אתה חשוב שאלביני יכול לנצח את "הוליווד האייווד"? אני חושב שהוא יכול לחסל אותו חזק.
הימרתי על סיכויים של 10 ל-1.
אתה מביו משהו באיגרוף? -לא, כלום.
149 רחוב ברואוד, תודה.
אני משער שזה יהיה ברדיו.
נאזין מחר בלילה, ואז נראה.
אני מקווה שאתה יודע מה שאתה עושה, טד.
אוי, לא בובי, הנה הם באים! התכופף, מהר! שלא ייראו. -מה זה?
קח את ראשך הרחק. אל תפחד, בובי, תחשוב על משהו אחר, פשוט קח את ראשך הרחק.
איך, מה לעשות? -פשוט תחשוב על קרול.
פשוט תחשוב עליה, אל תרפה. תחשוב על זיכרון שמח. פשוט תחשוב על קרול.
קח את ראשך למרחק רב.
תחשוב על זיכרון שמח. אל תרפה ממנו לעולם, בובי.
היא בחורה כארז...
שאף אחד לא יכול להכחיש... היא בחורה כארז...
שאף אחד לא יכול להכחיש.
לילה טוב, ילדון. אני גאה בך.
מצטער שלא האמנתי לך בקשר לאנשים השפלים.
אני יודע.
טד, אבי מעולם לא קנה לשיכור משקה.
מה זה אומר, בדיוק?
זה אומר שהוא היה אדם טוב. הוא היה הוגן.
והוא מעולם לא הוסיף לצרות העולם.
בסדר?
לילה טוב. -לילה טוב.
והנה הפעמון. "הוליווד האייווד" מגיח,
שולח אגרופים, ממש רץ פנימה.
הוא עכשיו, מתקיף את אלביני כרצונו.
אלביני, ידיו צמודות לגופו כמו משקולות, מידי פעם זורק אגרוף חלש.
האגרופים עפים לכל עבר, "הוליוד פשוט"...
או, אלוהים!
משום מקום. ימנית מאלביני, פגעה ב"הוליווד האייווד" בראש.
ולמזרן!
הוא סופרים לו. 8.. 9.. 10!
אלוהים!
אחד הסיומים הלא סבירים בקרב, שאי פעם ראיתי!
אלביני ניצח את "הוליווד האייווד"!
את זה חייבים לראות שוב.
וואו.
הרגע זכית באלפיים דולר.
הלו?
גברת גרפילד.
כן, בסדר. אקרא לו.
בובי? זאת אימא שלך.
בסדר.
היי, אימא. -היי, מותק.
התגעגעת אליי? -כמובן שהתגעגעתי אלייך.
אבל אני מנסה לא להיות עצוב מדי בקשר לזה.
טוב.
אל תשכח לצחצח את השיניים. -עשיתי את זה כבר.
ילד טוב.
טוב, אני לא יכולה לשוחח כל הלילה. יש מסיבת קוקטייל לכולנו הנציגים למטה
באולם הריקודים, ואני הולכת...
את עדיין שם?
היפלתי את הטלפון המטופש. אני אוהבת אותך בובי!
דון...
זה מוזר.
ניתק הקשר.
האלפיים האלה..
זה כסף לנסיעות, נכון? -כן, נכון.
שיקרתי לך, טד. לא סיפרתי לך על המודעה על חיה אבודה שראיתי.
אני יודע.
מתי תעזוב?
מחר בלילה, כשאימך תחזור.
אגבה את הרווחים שלי מלן פיילס, ב"כיס הצדדי".
ואז אלך.
אראה אותך שוב?
לא.
והבעת משאלה לא יכולה לגרום לכך.
אני לא רוצה שתלך.
זה הכל למען הטוב, ילדון.
הכל למען הטוב.
"ושוב עוד התפתחות מזעזעת בוושינגטון".
"ג'יי אדגר הובר, מנהל הלשכה הפדרלית לחקירות (אף.בי.איי),
"פרסם היום הודעה, שבה מכחיש שהלשכה הייתה מעורבת
"בגיוס אנשי כוח על-טבעי, במלחמה נגד קומוניזם."
בזה בעצם כל זה מדובר, נכון טד?
רוצה בירה שחורה?
זה הדבר היחידי בקשר לעזיבתך. אני לא סובל את הדבר הזה.
כן, אני יודע.
אתה יודע הכל? -לא.
אז מה קורה כשאתה נוגע באנשים?
אני מעביר מין חלון, לתוך מוחות של אחרים.
בגלל זה הם רוצים אותך? החלון הזה?
כן. אני יודע דברים מסויימים, רואה דברים מסויימים.
חלק מתייחסים לזה כאל מתנה, אך לי זה תמיד היה נטל.
מה שאני רואה יש ערך לחלק.
אולי ברחתי מהם הפעם.
תודה.
לחיים.
לחיי בריאות טובה.
נו, טוב.
כולנו רק עוברים פה, ילדון.
רק עוברים, זה הכל.
תגיד לקרול שארצה להיפרד ממנה גם.
בטח.
היי, בובי! -כן?
אני חושב שכדאי שתמצא אותה עכשיו.
בסדר.
"האם ראיתם את ברוטיגן? הוא כלב זקן, אבל אנו אוהבים אותו. לברוטיגן יש פרווה אפורה ועיניים כחולות. פרס גדול."
היי, בובי. -קרול נמצאת בבית?
לא, היא הלכה לגיא, לקרוא ספר
ליד העץ.
"...ברוטיגן..."
אתה לא מפחיד אותי, בובי גרפילד.
ובכן.
האם זאת לא התינוקת גרבר.
לא! בבקשה!
הארי?
קרול! קרול!
הכל בסדר?
הוא היכה אותי, בובי, הוא היכה אותי חזק.
זה בסדר.
-אלך לקרוא לעזרה. -לא, בבקשה!
אל תעזוב אותי לבד. הוא עלול לחזור.
זה יהיה בסדר.
את יכולה ללכת?
אני לא יודעת.
רק תנסי, טוב? -אולי, אני לא יודעת. -רק תנסי.
יהיה בסדר.
זה בסדר. הנה, נסי לעמוד, בסדר?
בסדר, קרול, הנה מה שצריך לעשות. את צריכה לעלות לי על הגב, בסדר?
בובי, אני לא יכולה! -כן, את יכולה. כן, את יכולה.
את יכולה.
את צריכה לחשוב על משהו אחר, בסדר?
הנה, עלי על הגב שלי.
זוכרת איך בבית הספר שיחקנו "שק קמח" בהפסקה?
כן. -זה בדיוק כמו זה, בסדר?
ברונקו נגורסקי. -נגורסקי.
עשרה יארדים...
שבעה יארדים...
אבל דבר לא יכל לעצור אותו.
טד!
עזור.
אני חושב שיד ימין שלה שבורה.
קדימה, קרול. זה בסדר. זה בסדר.
היד שלי.
בובי, תחזיק לה את היד, בסדר?
אה, כן.
ילד אחד גדול, נגד ילדה קטנה אחת.
הוא בטח כל כך מפחד ממך. חשב שיש לך לב של אריה.
הוא פגע בי, טד.
אני יודע. תאמיני לי, אני יודע.
עכשיו תקשיבי, קרול. אני צריך להסתכל בכתף שלך, מבינה?
לא אפגע בך. את תהיי בסדר.
אוי ואבוי.
הוא שבר לי את היד.
לא, אני לא חושב שהיא שבורה. אני חושב שהיא רק יצאה ממקומה.
ואני חושב שאני יכול לתקן את זה.
אתה רופא, טד?
לא, אני לא רופא.
אבל לפי שציינת, אני מאוד מוזר.
אז מי יודע מה אני יכול לעשות?
יש לך לב של אריה?
עצמי את עינייך, ונסי להירגע.
בובי, תן לי חגורה.
עכשיו, קרול, את יודעת מה כאב עושה?
הוא מתרומם, ונע במעלה הגוף.
זהו. תודה.
עכשיו הקשיבי לי, קרול.
רק תקשיבי ותירגעי.
אני רוצה שתנשכי חזק בחגורתו של בובי.
אני רוצה שתנשכי חזק בחגורה של בובי, ותתפסי את הכאב.
עכשיו הירגעי.
עצמי את עינייך.
תשאירי אותן סגורות.
את בטוחה. רק תנשמי פנימה.
תנשמי החוצה, זהו זה, אין שום כאב.
רק תקשיבי לקולי.
אני יכול לחוש בהם מגיעים אליי, בובי.
אני יודע. יש שלטים בכל מקום.
הנה.
תנשכי חזק ותתפסי את זה. הנה מתחילים.
בסדר גמור.
הנה.
טד? -כן.
זה לא כואב עוד.
בהחלט יש לך לב של אריה. -תודה לך.
פעלת יפה, ילדון.
מה לעזאזל קורה כאן?
אימא, מה קרה לך?
תוריד את ידיך מהילדה הקטנה הזאת, נבל! -אימא, הוא לא עשה משהו רע!
איך אתה מעז לגעת בה? חתיכת בן זונה!
אימא, לא, הוא לא פגע בה!
מצאתי אותה בפארק, והבאתי אותה לכאן כדי שטד יוכל לעזור לה!
לך לחדר שלך! ואתה, איש זקן ומלוכלך, אתה הולך לכלא!
מה שקרה לך היה נורא, אך הוא לא קרה לה.
למה החולצה שלה פתוחה? -כדי שהוא יכל לסדר את הכתף שלה!
אמרתי לך ללכת לחדר שלך!
מה שבובי אמר זה נכון!
בואי ננקה אותך בשירותים.
הוא סחב אותי במהלך הגבעה.
טד העלים לי את הכאב.
אל תיגע בה!
תיכנסי לשירותים, חכי שנייה.
אני מתקשרת למשטרה, ומספרת להם את כל מה שראיתי.
למה שלא תספרי להם מה שקרה לך?
לא היית שם, לא יכלת לדעת.
אני יודע.
ואני יודע שלא ידעת שהסמינר יכלול אלכוהול וסקס.
אני יודע שבנך גודל, בעוד שמוחך בדברים אחרים.
אני הולכת לקחת את הילדה הזאת הביתה, וכדאי שלא תהיה פה כשאחזור.
-תיזהר. -אני אהיה בסדר, אל תדאג.
לאן תלך עד שיחשיך?
למסעדה, ליד "הכיס הצדדי", אני משער. אאסוף את זכיותיי מאוחר יותר.
אני רוצה לבוא איתך.
בובי, היכנס פנימה, בבקשה.
עשה כדבריה, ילדון.
כן, האם זה..
הוסיטוניק-5837?
כן, ובכן, יש לי מידע בשבילכם.
בקשר לברוטיגן.
תוכלו למצוא אותו ב"כיס הצדדי" הלילה,
בברידג'פורט.
כן. עכשיו, יש פרס...
הלו?
ממזרים.
כשאימך כותבת "רע", מתחת ל..
תמונה רוחנית של מישהו, היא רושמת את זה בדיו.
כלומר, ידעתי את זה, אבל לא חשבתי שהיא תבגוד בי.
אז, אני צריך את הכסף כדי לשרוד,
ואני לא יכול לחזור ל"כיס הצדדי".
ואני צריך זמן לחשוב,
ואין זמן.
הנה מה שתעשה.
תכתוב פתק בשבילי.
פתק?
כן, בשביל "הכיס הצדדי"?
אשיג לך את כספך.
אני לא בטוח שזה רעיון טוב, בובי.
טד, קח את ידיי.
אל תדאג. לא אתן לשדים לתפוס אותך.
הלו?
אני יכול לעזור לך?
תקשיב, זה בקשר לברוטיגן. הוא נעלם. הוא לקח את הרכבת. ראיתי אותו הולך.
תישאר מחוץ לזה, ילד.
ברוטיגן הוא העסק שלנו.
אל תפגעו בו.
בבקשה, אל תפגעו בו.
לך הביתה, בובי.
"ללן פרס. בבקשה תן את זכיותיי לבובי גרפילד. טד ברוטיגן."
טד, השגתי את הכסף!
טד!
לא הייתי מחמיץ רגע מזה, בובי!
אף לא רגע אחד!
לא בשביל כל העולם! בובי! -טד!
איפה עלי אדמות היית? דאגתי לך עד מוות!
כולי בריא ושלם.
יש לך מושג מה גרמת לי לעבור? לא ידעתי איפה היית!
את רק חושבת על עצמך!
בובי. -טד הלך.
לא אראה אותו שוב.
אז השגת את כל מה שרצית. את מרוצה עכשיו?
בובי, אין שום כסף. אין לי עבודה.
יש מספיק כסף עכשיו!
רואה איך זה הסתדר מעולה, כשהסגרת אותו?
עשיתי את זה בשבילך, למען טובתך.
את משקרת! את תמיד משקרת.
אבא שלי היה אדם טוב, ואנשים אהבו אותו.
כולם אהבו אותו חוץ ממך.
את מעולם גם לא אהבת אותי.
ואז אני מוצא חבר, חבר מבוגר משלי, ואת יודעת מה?
אהבתי אותו.
את לא רק בגדת בו. בגדת בשנינו.
בובי.
טד צדק בזה.
לא הכל כמו אטלנטיס.
אימי השיגה עבודה מחוץ לבוסטון.
והייתי עצוב, כמובן, אבל דבר אחד..
לא פחדתי.
והיה עליי להודות לטד בשביל זה.
היי, לך מפה. זה המקום שלי עכשיו.
אתה לא יכול לעשות זאת. זה הפארק של כולם.
כן, אני יכול.
בובי גרפילד הקטן.
איפה הסנדק המתרומם שלך עכשיו, כשאתה צריך אותו?
זה היה בשביל התינוקת גרבר!
אתה צריך עזרה?
אני בסדר.
אז, אתה חושב שתוכל למצוא דרך, כדי לסלוח לי?
אני עובד על זה, אימא.
קרול, אנחנו עוזבים עכשיו.
אוה, לא.
הנה. זה איפה שאהיה, במסצ'וסס.
אתה תכתוב לי? -בוודאי.
אכתוב לך.
בטח ארגיש התגעגעות הביתה.
לעולם לא אשכח אותך.
זה היית אתה שהרביץ להארי דולן?
טוב.
קרול, חכי. -אני לא יכולה, לא עכשיו.
אבל אני... -אני אוהבת אותך גם, בובי גרפילד.
אבל אני צריכה ללכת להכין את הסלט.
9:35, 25 דקות לפני 10, בוויי.קיי.אם.די,
משמיעים את הלהיטים הגדולים, עם ה"פלאטרס".
אז מה אנחנו הולכים לעשות, בובי-או?
את המיטב שאנו יכולים, אימא. המיטב שאנו יכולים.
ובכן, זמן וגיאות אינם מחכים לאיש.
את יודעת, בן ג'ונסון קרא לזמן "הרמאי הזקן".
מי היה בן ג'ונסון? -סופר אנגלי.
טיפש בקשר לכסף, ונתון לנפיחות.
נפיחות?
בובי גרפילד!
היי! אני לא חושבת שעליך להיות שם בפנים.
זה לא בטוח.
נהגתי לגור כאן כשהייתי ילד.
את גרת פה הרבה זמן? -רק כל החיים שלי.
חכי רגע. חכי.
האם אימך..
האם היא..
האם היא הייתה קרול, קרול גרבר?
אימי מתה. היא מתה לפני שנים. -אני מצטער לשמוע את זה.
לא שמרנו על קשר, כמו שאמרנו שנשמור.
אלוהים.
אתה הילד על הגלגל הענק?
אימא סיפרה לי על זה. -והיא הבטיחה שלא תספר לאף אחד.
היא אמרה שהיית יפהפה.
אחד מאיתנו היה.
את יכולה לשמור את זה, אם את רוצה.
אני בובי.
מולי. -מולי.
היה לה לב של אריה.
לא שמעתי מטד ברוטיגן שוב.
לא שלא חשבתי עליו. תמיד חשבתי.
ותמיד אחשוב.
בגלל שהקיץ ההוא היה האחרון של ילדותי.
ולמרות שלא ראיתי שוב מה אנשים חושבים,
הייתה מתנה נצחית שהוא השאיר לי.
מה שטד עשה היה לפקוח את עיניי,
ולתת לעתיד להיכנס.
לא הייתי מפסיד רגע מזה.
לא בשביל כל העולם.
סרט זה מוקדש לפיאוטר סובוסינסקי. (1958-2001) לזכר צלם-קולנוע גדול, יוצר, אמן וחבר.